MÅR DU BRA?
MANIPULERING - ÖVERGIVENHET - GREPP
NICORETTE TUGGUMMI
Följ med mig.
AVFÄRDSFÖRSÄKRINGAR
Hej.
Det här är Susan.
Jag sa åt henne att det är tryggt här.
Hej, Susan.
Jag heter Laurie.
Vill du vara med oss?
Det finns en toalett i korridoren.
Den är inte låst,
men om du går dit efter kl. 09.00 ser du nog ingen.
Jag måste gå till andra sidan gatan för att hämta lite grejer,
men om det är okej vill jag komma tillbaka
och sova häri några nätter
så att du inte är ensam.
Går det bra?
De här är till dig.
Och...
Mitt nummer är det enda som finns inlagt där,
så om du behöver nåt, bara ring.
Telefonen kan inte skicka sms, så du måste prata.
Är du gift?
Barn?
Jag också.
Tommy, han som förde hit dig,
han är min son.
Om du låter mig, ska jag hjälpa dig komma tillbaka.
OM JAG INTE KAN, DÅ?
Du kan.
Jag kunde.
Jag är tacksam över det.
Jag måste inte veta hur det fungerar.
Jag vet bara att världen
håller på att gå sönder.
Jag kan känna er smärta
i heta, pulserande vågor.
Och jag kan ta den.
Jag kan ta den ifrån er.
HELIGA WAYNE I BÖRJAN!
Vem vill ha en kram?
Vad är klockan?
Nästan midnatt.
Gå och lägg dig i min säng.
Jag ska gå tillbaka och vara hos henne.
Vill du att jag gör en smörgås åt dig?
Nej.
Har du hittat nästa getingbo än?
Kalla dem inte för det.
Varför inte?
För de är människor, inte insekter.
Jag vet att de är människor.
Jag har hört om ett hus i Hackensack.
De har nästan 30 medlemmar.
Du måste ge dig själv några dagar,
ta dig samman.
Ta mig samman?
Jag är orolig över dig.
De vet hur du ser ut nu.
Kanske du skulle försöka med nåt annat.
De vet inte ett skit.
Det finns grupper överallt. De pratar inte med varann.
Jisses, de pratar inte alls.
Det fungerar bara från insidan.
Enda sättet som jag kan få dem att lita på mig.
Det enda sättet för mig att få dem att lita på dig.
Fan ta Hackensack.
Kör hårt.
Saknar du den nånsin?
Vadå?
Tystnaden.
Nej.
ÖVERVÄLDIGANDE LÄNGTAN
I ETT GODTYCKLIGT ANDLIGT SAMMANHANG
Vad är det där?
Ursäkta?
Vad skriver du?
En bok.
Vad handlar den om?
Den handlar om oss.
Där är hon. Dr Ruth.
- Hej, godmorgon, Viktor. - Hej.
- Har du eld? - Jag har slutat.
Jaså? Jag också. Låt mig.
Hur går rådgivningsaffärerna?
- Hittills bra. - Jaså?
Om du behöver nåt mer
har jag en kille som kan hyra ut möbler.
Nej, det behövs inte.
Och du, jag vet att det är lite sent,
men du får checken på fredag, okej?
Okej. Inga problem.
Det är bra. Du, Laurie?
Det är 200 extra från och med nu.
- Varför det? - För att det är en affärsbyggnad
och du har folk som bor där.
Nej, ibland jobbar jag över bara.
Jaha, du vet, toaletterna
kan hantera dagbajs, men inte nattbajs.
Okej. Jag skriver på en bok.
Det går riktigt bra,
men du vet, jag lite ont om pengar just nu.
Se om du kan skaka fram några.
Okej.
Är det bagels?
Alla går omkring som om ingenting hänt.
De tänker inte ens på det.
Som om de har fått det utraderat.
Det de bryr sig om känns så dumt ibland.
Vad bryr du dig om?
Min familj.
Var det en fråga? Din röst gick upp i slutet.
Vi åt middag, det var trevligt,
min man sa nåt och jag svarade.
Och medan jag pratar tänker jag:
"Det här är så fejk."
"Du är i nån annans film och bara säger repliker."
Jag kände mig...
Utanför.
Det är fan bättre än att vara på insidan.
Ni är inte välkomna här.
- Hur hittade de oss? - Spelar ingen roll.
De kan inte skada dig nu.
De är fega.
Nu går ni.
VI RÖKER SÅ ATT DE MINNS
DIN SMÄRTA SPELAR INGEN ROLL
Efter ett tag frågade han om jag ville komma in.
Vad pratade ni om?
Hur Kyle mådde.
Glenn skaffade honom en privatlärare under sommaren.
Och sen frågade han mig om jag skulle komma hem.
Det låter som om du är förvånad.
Jag trodde inte att han ville det.
Men det ville han.
Kanske.
Tror du inte på honom?
Han var bara så trevlig.
Jag var bara borta
i nästan två månader,
Och det var som om det inte spelade nån roll.
För jag vet att han är arg.
Du vet inte det. Kanske han bara vill ha hem dig.
Ja, men han är arg, också.
Som du.
Jag är inte arg.
Okej.
Susan.
Din familj vill inte slå dig.
De vill förlåta dig.
Det här är Howard.
Jag sa åt honom att det är säkert här.
Hej, Howard.
Jag heter Laurie.
Vill du sitta med oss?
Återuppståndelse?
Det är vad de påstår i Australien.
Vittnen beskriver en man som de trodde var död
komma ut ur en grotta i Wanneroo,
utanför Perth.
Han kom ut täckt av myggbett
och sa att han bott på hotell.
Mannen, som identifierades som David Burton...
Jag har gjort en varm smörgås åt dig.
Jill sms:ade dig.
Tittade du i min telefon?
Den låg där och vibrerade så jag kunde inte låta bli.
Ska ni träffas imorgon?
Får jag köra dig?
Hon är inte redo än, mamma.
Om jag skriver ett brev, kan du ge det åt henne?
Okej.
Får jag köra dig?
Jag lovar, hon kommer inte ens att se mig.
Det är som om jag inte är där.
Okej.
Vad gör du?
Inget. Det var en... Det är inget.
Jill är glad.
- Tog hon mitt brev? - Ja.
Ja, det gjorde honom.
- Vad händer? - Det är hänglås på dörren.
De kastade ut oss. Allt ligger i korridoren.
- Nej. - Var ska jag bo?
Vi kan träffas i vår lägenhet. Vi hittar på nåt, okej?
- Har nån sett min laptop? - Var den här?
Ja. Jag satt här och skrev hela morgonen.
Är det här allt? Allt som fanns i korridoren?
Mamma, lugna dig.
Min bok var på den och jag har ingen backup.
Mejlade du inte hem den?
Den jäveln tog den.
Jag vet att jag ligger efter, men du ska få pengarna.
Jag behöver bara sälja lite grejer.
Okej, när du gjort det
så får du tillbaka utrymmet.
- Jag behöver min laptop. - Din vadå?
Min laptop. Den vari kontoret.
Den låg på en brits.
Britsarna som ingen sover på?
Viktor, jag är ledsen.
Mitt jobb, människorna jag hjälper,
de behöver... De... Jag...
Jag borde inte ha ljugit.
Och jag ska skaffa pengar.
Du kan få laptoppen.
Jag behöver bara en fil från den, min bok.
Jag kan inte skriva om den.
Jag kan inte börja om.
Om jag ger dig din fil,
så är det bevis för att jag har din dator.
Är det din son?
Vill du inte berätta för honom att du är en god man?
Att någon bad om hjälp och du hjälpte?
Min unge är en skitstövel.
Och jag har inte din laptop.
Mamma!
Mamma! Mamma!
Vad i helvete?
Hallå! Hallå!
Vem fan är du?
Vad gjorde du i mitt hus? Hallå!
Vad fan?
SKYLDIG AV LAURIE GARVEY
Är er madrass mjuk?
Ursäkta?
Susan är van att sova på golvet och sen på britsen,
så det tar tid att vänja sig vid bekvämligheter.
Det är en memory foam-madrass,
som anpassar sig till kroppen.
Det var fint.
Du kanske hittar Susan på golvet
eller i soffan, och om det sker
så skulle jag vänligt uppmuntra henne att komma tillbaka till sängen.
Ja, jag...
Det kan jag göra.
Vad funderar du på?
Kommer hon att prata om det?
Jag vill inte säga nåt som får henne att försvinna igen.
Min man... min ex-make, Kevin,
han trodde också att jag gick på grund av honom.
Så klart att han trodde det. Jag kunde inget säga.
Du fick inte henne att gå.
Det var de.
Hon lämnar inte dig igen.
Och hon kommer inte att gå tillbaka.
Säg det åt honom.
Det gör jag inte.
Tack.
Välkommen hem.
Tänker du förfölja mig?
Tänker du stå utanför mitt jävla hus?
Vill du säga nåt, din lilla skit?
Säg nåt!
Säg nåt för fan!
HÖR DU?
MÅR DU BRA?
JAG VET EN SÄKER PLATS
Du måste inte göra så. Du måste inte...
Bort från mig!
Jag gjorde inte... Undan...
Bort från mig!
Jävlar! Dra åt helvete!
Dra åt helvete! Bort...
Du måste inte... Jag gjorde inget.
Vänta, vad gör... Vad gör du?
Du måste...
Du.
Vänta.
Bort från mig för helvete!
Fan ta er! Bort från mig!
Bort från mig!
Fan!
Snälla.
Snälla, gör det inte.
Hälsa mamma att Meg säger hej.
Den är fin.
Ett speciellt tillfälle?
För ett möte.
Med en förläggare.
Jag har skrivit en bok.
Jag skickade den till olika ställen.
Jag väntade mig inget direkt.
Men sen ringde en och ville att jag skulle komma.
Det måste vara bra, eller hur?
Det måste det vara.
Det blir 849 dollar.
Har ni returrätt?
Vem är Meg?
- Va? - Vem är Meg?
Va? Varför är du inte i New Rochelles hus?
Vem är hon, mamma?
En kvinna i Mapleton.
När jag var på insidan hade de mig att rekrytera henne.
Jag har inte sett henne sen jag kom ut.
- Rekryterade du henne? - Ja.
Som du rekryterade mig?
- Tommy, det är inte... - Det är ingen mening.
- Va? - Programmet! Mötena!
Det vi gör!
- Det fungerar inte, mamma. - Berätta vad som har hänt.
Det som hänt är att jag är där inne med dem!
Men du har glömt hur det är! De är vettiga!
- De vet nåt! - Nej, det räcker nu.
Det är över. Du går inte tillbaks in.
Och du behöver inte.
De ska publicera min bok, Tommy.
Och när folk läser om vad som händer i de där husen,
då vinner vi! Vi ska besegra dem!
Det här fungerar!
Raring...
Det här fungerar.
Godmorgon.
Kom igen, vad trodde han att jag menade?
Han har gjort dumhet till en konstform.
Fan, jag menar till en hel vetenskap.
Till en hel vetenskap.
Du kan inte vara ansvarig för nåt
om du säger att du inte förstår det.
Förstår du?
Om du försöker sätta dit honom
så bara ser han på dig.
Och säger: "Varför bryr du dig?"
Genast blir man defensiv.
Jag vet inte.
Jag ber om dagen då han blir förflyttad.
NÄR SOM HELST NU!
Hela stället skulle må bättre av det.
Älskling, du är i fel körfält.
Hallå! Nej, du får inte.
Susan, det är fel körfält! Stanna!
Det är fel körfält. Stanna! Jisses!
Stanna!
Hej, kan jag hjälpa dig?
Ja, jag har en tid kl. 11.00 hos Peter Benedetto.
Jag heter Laurie Garvey.
Bra.
Laurie är här.
Okej.
De är klara om bara några minuter.
Du kan slå dig ner där.
Vill du ha något att dricka?
Nej. Det är bra.
De älskar din bok.
- Gör de? - Ja.
Jättemycket.
Hej, det är Laurie.
Vad sa du?
Nej. Jag...
Jag... Kan du...
Lugna dig och säg det igen.
Vet du om de har...
Okej.
Okej, jag ska försöka...
Okej. Nej, jag...
Jag ringer upp dig.
Jag är så ledsen. Jag måste...
Jag fick just veta att en av mina vänner...
Laurie. Peter.
Jag har väntat på det här hela veckan.
Är du redo att följa med in?
- Visst. - Kom. Kom.
Jaha, Laurie, jag måste säga
att vi nästan aldrig accepterar obeställt material,
men Kerry här, drottningen av det materialet
kom till mig och sa:
"Jag tror att jag just har läst nästa What's Next."
Du känner väl till den? Patrick Johansen.
Ja. Naturligtvis.
Det var en enorm bok. Inspirerande.
Folk ville veta hur han gick vidare.
Och du angriper det från en helt annan vinkel.
Hela den här kultgrejen från ett insiderperspektiv.
- Jag älskar det. - Ursäkta.
Låt mig sätta den på ljudlöst.
Det var en bra alternativ titel.
Låt mig sätta den på ljudlöst.
När vi har nått en överenskommelse
Ska du och Martin diskutera tillsammans.
Han jobbade med What's Next, Departure 3.0.
Han är en utmärkt redaktör.
Och han har utmärkta idéer.
Hjälper dig finpolera. Förtydliga.
Förtydliga?
Ja. Som med rökningen.
Du förklarade aldrig varför de tvingade dig att röka.
För det förklarades aldrig för mig.
Men de har en historia, eller hur?
Jag förstår inte.
En historia. En myt.
En regelbok som säger vad de ska göra.
Till exempel tror katolikerna
att Kristus dog på korset för våra synder.
Davidianerna tror att Gud
sa till David Koresh att knulla sina döttrar.
En galning i Australien
säger att han var till andra sidan och inte kan dö.
Vi vet vad de Skyldiga Kvarlevande gör,
men vad tror de på?
De tror att världen fick ett slut.
Okej. Okej, bra.
Så det... Du och Martin får jobba på det.
Men det större problemet
är att vi måste lägga in känslor.
- Ursäkta? - Känslor,
Starka känslor.
Det finns gripande saker här.
Tändaren.
Från din dotter med inskriptionen: "Snälla kom hem, mamma."
Det stod: "Glöm mig inte."
Ännu bättre.
Det är vad den här boken vill vara.
Om du vill att folk känner för den
så måste du berätta hur det kändes.
Hur vad kändes?
Insikten.
När du insåg att dessa människor
som du lämnade din familj för är galningar.
Okej.
Din dotter...
- Jill. - Jill, ja.
Eldsvådan.
När jag läste det kunde jag inte tro det.
Men faktagranskarna sa att du var där.
Och Jill var där för att du var hjärntvättad, eller hur?
De fick dig att ta in din dotter i huset
så att ni skulle brinna tillsammans.
Men så bryter du dig loss.
Och när du äntligen talar
för första gången på, vad var det, ett år?
Du ropar Jills namn till din man,
Den man dessa människor fick dig att skilja dig från.
Och han springer in.
Hon är ju där inne på grund av dig.
Men du kan inte rädda henne.
Det är han som räddar henne
för allt du kan göra är att stå där och se på.
Jag vet allt det här, Laurie, för det står i boken.
Men det jag inte vet, är det jag måste få veta,
hur du kände det.
Garvey.
De gillar min bok.
Det hon gjorde, det var inte vårt fel.
Hon var förstörd, mamma. Vi försökte.
De hoppar inte undan.
- Va? - Jag vill inte skada dem,
men de hoppar inte undan.
Mamma, jag vet att du är förstörd,
men det är alla där hemma nu. De håller alla på att tappa förståndet.
Så kan du försöka ta dig samman?
Varför förlorar vi?
För att de ger dem nåt.
Vi kan ta bort det, men när det är borta
har vi inget att ersätta det med.
Låt oss ge dem nåt.
Terapeuter har många regler.
Bara en spelar någon roll.
Prata inte om dig själv.
Jag tillbringade de första veckorna efter Försvinnandet med att vänta.
Jag väntar ännu.
Det gör vi alla.
Jag hade en patient som sa att hon kunde
känna att nåt hemskt skulle ske.
Och det gjorde det.
Nästa gång jag såg henne, några månader senare,
bar hon vitt och rökte en cigarett.
Hon visste att jag var rädd,
förvirrad och ensam.
Det nästa jag minns är att jag ropade min dotters namn
i tron att jag hade dödat henne.
Hon heter Jill.
Jag tror inte att hon kommer att prata med mig igen.
Men det finns en annan historia.
Det är en som jag behållit för mig själv
för att jag måste beskydda
min son.
Berätta.
Berätta, Tommy.
De behöver få höra det.
Har ni hört om Heliga Wayne?
Ja.
Han sa att han kunde ta folks smärta.
Jag trodde inte honom först, men sen såg jag honom göra det.
Han kramade dem och de blev bra.
Jag vet inte varför,
jag vet inte varför just han,
men jag vet att det fungerade.
Så jag följde honom överallt
och jag gjorde det han bad om.
Sen kom de för att döda honom.
Vi kom undan, men vi måste dela på oss.
Han bad mig beskydda en tjej.
En gravid tjej.
Hon födde
och sen bara lämnade hon babyn.
Bara övergav den på en toalett på en rastplats.
Babyn grät, jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag var ensam.
Så Jag Såg upp i taket
och sa: "Hjälp".
Inte till Gud.
Inte till någon alls. Jag bara sa det.
Tio sekunder senare knackar det på dörren.
Det var Wayne.
Jag vet inte hur han hittade mig.
Ingen visste var jag var.
Babyn slutade gråta och...
Han sa vart jag skulle ta henne.
Hon skulle vara i säkerhet.
Och sen sa han att han skulle dö.
Ja.
Jag frågade när och han sa imorgon.
Jag frågade varför han inte var rädd.
Och han sa:
"Jag har inte varit rädd på mycket länge."
Sen sa han en sak till.
Han sa att om jag tog emot så kunde jag göra det han gjorde.
Jag skulle kunna ta folks smärta.
Men inte utan ett pris.
Det är alltid ett pris.
Men jag ville det i alla fall.
Jag ville kunna göra det han kunde.
Jag vill vara
någon.
Så jag sa ja.
Han kramade mig
och jag kände allt jag var,
allt jag skulle komma att bli.
Och jag kände det födas och dö,
om och om igen.
Sen släppte han taget.
Jag är ledsen.
Jag är så ledsen.
Jag var rädd för att använda det.
Varit rädd för vad det var.
Eller vad det skulle bli.
Men jag kan inte låta er lida längre.
Jag kan inte vara rädd längre.
Så...
Vem vill ha en kram?
Subrip by TomTen
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis, Deluxe
Swedish